Når turnuslægerne hører hove, skal de tænke heste, ikke zebraer.
Ja, jeg har ringet til Derek Shepherd. Hvem er du?
Det betyder, at det åbenlyse svar er rigtigt.
Det forhindrer os i at vælge forkert og hjælper med at bevare sandheden.
Det hjælper os til at redde liv, det gør mig til en god kirurg.
Når jeg hører hove: Heste.
Hvem er det her?
Jeg tænker altid "heste."
Selv når jeg ikke burde.
- Hej. Har du et øjeblik? - Ja. Jeg var på vej hen til dig.
- Hvordan føles din første dag? - Hunt reddede en kvinde per telefon.
- Det er godt at være tilbage. Kom. - Okay...
- Så godt? - Ja.
- Skal vi hjem? Der er folk uden for. - Det er da lige meget.
- Er du sikker? - Virker jeg usikker?
En sikker person gør det her. Hvad har du ellers brug for?
Jeg vil bare være sikker. Du har ikke haft lyst siden...
- Sådan dræber man stemningen. - April. Hold nu op, jeg mente ikke...
- Personsøger. - Nej!
Undskyld.
- Vi fortsætter senere. - Det har vi bare at gøre.
Hej. Du har ringet til dr. Shepherd. Læg en besked, så vender jeg tilbage.
- Du behøvede ikke gå med. - Jeg prøver at forlænge daten.
- Undskyld, men når jeg tilkaldes... - Jeg burde have set det komme.
Du skrev "skæve tider" i din profil. Og du skal redde liv, det er for hot.
- Det var dejligt at se dig rigtigt. - Vi kan måske gøre det igen.
Gerne. Første date er overvurderet. Vi kan spole frem til slutningen.
- Jeg skal hen i akutten. - Det skal jeg også.
- Dejligt. - Okay.
- Av! - Jeg ringede til Derek.
- Jeg ligger altså og sover. - En kvinde svarede hans mobil.
- Der er to tomme senge. Vælg en. - Kun en tom seng. Svarede en kvinde?
- Hvis mobil? - Dereks mobil.
- Hvilken slags kvinde? - Gør det noget?
Hun var kæk, glad og høj. Med fint hår.
- Så du hende? Hvordan? - Nej, jeg hørte hendes stemme.
- Hendes kække, glade, høje stemme. - Kan du høre det på stemmen?
- Hvad sagde Derek? - Jeg talte ikke med ham.
Jeg får bare hans svarer.
Min korte, vrede stemme får bare mobilsvareren.
- Han er ikke utro, vel? - Nej, han er ikke.
Traumecenteret.
- Nå... det er en stor ulykke. - Ja, det er vist en bilulykke.
- Ja, der var mindst to ofre. - Ja.
- Jeg kan godt lide din kjole. - Tak.
- Jeg kan ikke huske den. - Den er ny.
- Hvad har vi? - Et par blev påkørt i deres hjem.
Mavekontusioner, deformt ben, ustabilt bækken. Grey er der nu.
Rum 1, Robbins. Torres, du...
- ...skifter. Vi har lokaler til det. - Ja, men det er der ikke tid til.
- Godt, kom. - Jeg vil have en turnus.
Edwards hos Torres. Wilson tager Robbins.
- Det er unfair. - Det hørte jeg ikke.
Undskyld. Dr. Torres' patient er altså også dr. Greys patient.
Dr. Grey har ikke mistet nogen i ugevis.
- Ja, hun har en stime af held. - Nu!
Du bør glæde dig.
Han har lavt blodtryk og har brug for væske. Start CVK.
- Manden? - Tom Vinson. Konen er ved siden af.
- Hans blodtryk falder. Bestil O-. - Edwards. Hjælp mig her.
- Jeg ville hjælpe Grey. - Han kan bløde ihjel.
- Stime slut. - Ville det ikke være din skyld?
- Knyt sylten, Edwards. - Starter hjertemassage.
Oplad elektroderne til 200.
- Opladet. - Væk.
- Hvor er min patient? - Fandens.
Find hende. Nu!
- Bandet øvede, mor. Vi hørte intet. - Må patienter spankulere rundt nu?
- Du kan ikke vandre omkring her. - Undskyld, du må ikke forlade sengen.
En bil kørte ind i huset, mor. Ved du, hvor min mand er?
- Hej, Blair. Vi skal undersøge dig. - Bare lige et sekund.
Er du kun bekymret om det? Musikken skader ikke barnet.
Min mand spiller punkrock, og min mor kan ikke lide det.
Stadig. Efter otte år. Har han det godt?
- Han er tilbage. - Blodtryk upåvirket af væske.
Han bløder sandsynligvis indvendigt.
- Okay... - Det gør ondt!
Tom? Vi har dig. Giv ham 50 fentanyl.
- Vi hjælper, Tom. - Blair er gravid.
- Ja, hun er her også. - Har barnet det godt?
- Jeg er nødt til at se hende. - Du er svært skadet, Tom. Rolig.
- Blodtrykket falder. Han skal op. - Godt, kom så.
- Vi skal observere fosteret. - Godt, det skal jeg nok.
Vent. Stop, det er min mand.
- Hej! Har du det godt? - Blair.
- Jeg kan ikke se dig, skat. - Det er okay, jeg er lige her.
- Har du det godt? - Du kender mig. Jeg er hårdfør.
- Hvordan har barnet det? - Fint. Han laver kolbøtter nu.
- Han hører vel din stemme. - Jeg har det ikke så godt.
- Jeg elsker dig. - Jeg elsker også dig.
- Jeg kan sgu ikke bevæge mig! - 65-årig mand med brystsmerter.
- Er det føreren? - Bilen er totalskadet.
Slip mig. Jeg skal købe sko!
- Er han fuld? - Han virker forvirret og vred.
Vi skal forhøre ham og have en blodprøve.
Lad os behandle ham først. Er der noget, så siger vi til.
- Hvem er du? Giv mig bilnøglerne! - Rolig.
- Find nu bare min nøgle! - Vi skal undersøge dig.
- Mavesmerte, indre blødninger. - Gider du lige fise af?
- Jeg skal lytte til hjertet. - Jeg sagde skrid!
- Kan ingen hjælpe mig? - Dr. Pierce? Maggie?
GREYS HVIDE VERDEN
- Slip mig. - Kan du høre mig, Maggie?
- Dr. Pierce! - Hjælp mig.
Han skal spændes fast. Nu skal jeg sige dig noget:
Opfører du dig som et dyr, så bliver du behandlet som et.
Hjælp mig, Ben. Tag det roligt.
- Hold op. - Smerter eller svimmelhed?
- Er hun uskadt? - Ja.
- Det afgør jeg. - Lav en CT-scanning.
- Jeg får Shepherd til at se på dig. - Jeg kan ikke bevæge mig.
Jeg er her, Martin.
- Jeg er hans kone. - Sally. Jeg vil bare købe sko.
- Har han drukket? - Drukket?
Nej, min mand har Alzheimers.
- Han aner ikke, hvad han har gjort. - Jeg skulle bare tage et bad.
Martin sad og så fodboldkamp,
men jeg må have glemt at gemme bilnøglerne.
Han ville aldrig gøre nogen fortræd. Jeg er så ked af, at han ramte dem.
Din mand har brækkede ribben, og der er blod i hans mave.
Vi er nødt til at operere ham, så vi kan se skadernes omfang.
- Okay, okay. Tak. - Mrs Davis? Vi har et par spørgsmål.
Grey. Du og jeg pakker bækkenet, og Torres, du klarer lårbenet.
- Noget nyt om føreren? - Alzheimers. Han tror, han køber sko.
- Du godeste. Har du det godt? - Det er ikke noget.
- Har Derek ringet? - Nej.
- Det gør han. - Vi får se.
Det er fint.
- Er du blevet scannet? - Absolut. Lad os komme i gang.
Okay.
Pokkers. Bækkenvenerne er knust.
- Kan du se det, Grey? - Ja, jeg har den. Klemme.
- Suturtråd. - Hun kyssede mig.
Hvorfor vil jeg så sige undskyld til Arizona? Sug, Edwards.
Pads. Jeg gjorde intet galt, vel?
Flere pads. Bare ned med dem. Hvorfor blev hun så mærkelig?
Hvad er mit ansvar? Der er jo gået lang tid.
Vi kan date andre. Hun skal møde andre.
Arizona mødte jo andre, mens I to stadig var gift.
Undskyld, men du kan gøre, som du vil. Det gjorde hun også.
- Hans kone følte sig ansvarlig. - Det burde hun også gøre.
Det er ligesom at gå i biffen og efterlade spædbarnet derhjemme.
Hvis barnet kan køre bil og meje uskyldige ned...
- Skal jeg sy her? - Jeg ved, at det er svært.
Men hvis man ikke er ansvarlig, så må man finde nogen, der er.
Har du brug for vand, dr. Warren?
Jeg tror, dr. Warren prøver på at bede dig om at holde mund.
Min kone døde af Alzheimers.
- Det er jeg ked af, Richard. - Det gør ikke noget.
Du kendte jo ikke til hende eller...
Hvad?
Ikke noget. Ingen fortjener den skæbne.
Der siver en klar væske ud. Giv mig en nål til at tage en prøve.
- Det er bare et sår. - Det er et dybt sår.
- Er du svimmel? - Jeg har det fint.
Bortset fra, at jeg er udmattet og enorm. Klarer I hævede fødder?
Jeg vil gerne scanne dit hoved.
- Og din mand er punkmusiker? - Ja.
- Jeg kunne lide punk engang. - Okay.
- Hvad? Jeg gik med tung eyeliner. - Helt klart, Robbins.
- Shepherd. Hvordan har Pierce det? - Hvad?
Det er mere post-punk nu. Eller proto-punk. Jeg husker ikke...
- Blair? - Tag hendes arme, Wilson.
- Blair. - Lidt hjælp, dr. Bailey.
- Hvad skal jeg? - Hold hende.
- Udvidet pupil på højre. - Hun snakkede lige med os.
Epiduralblødning. Hvor langt er hun henne?
Hun er i 35. uge.
- Hun reagerer ikke. - Vi må åbne luftvejen.
Den er hævet. Du mister nok ikke din tunge.
Men hvorfor var du så dum at overhovedet stikke den derned?
Flasken trækkes længere ind, så du ikke kan trække vejret.
- Så dør du. - Dør?
- Det her er din egen skyld. - Må jeg lige låne dig, dr. Kepner?
- Absolut. - Øjeblik.
Hør. Vi burde...
- Hvad laver du? - Kom du ikke på bedre tanker?
Nej, vi må snakke sammen. Du skælder patienterne ud.
Jeg har ingen top på. Hvorfor taler vi om det her?
Hvad er der galt?
Du behandler mig som en skrøbelig blomst, når du ser på mig.
Det er det, der er galt.
Jeg skal trække en flaske ud af idiotens mund. Vi ses derhjemme.
- Hvordan går det med luftvejen? - Der er næsten gået fire minutter.
- Fostret er i fare. - Vi må bedøve hende, Arizona.
100 suxameton og 20 etomidat.
- Hun stoppede. - Gudskelov.
- Starter hjertemassage. - Elektroder! Giv hende epinefrin.
Oplad til 200. Alle væk!
- Stadig hjerteflimmer. - Oplad til 300. Væk!
- Arizona. - Epinefrin. 360. Væk!
- Oplad igen. - Arizona.
Erklær hende død.
Døden indtraf kl.23.16.
Jeg... Hun talte lige til os. Hvad kunne ske så hurtigt?
Massiv epiduralblødning. Det kan man ikke overleve.
Stakkels pige.
- Bakke. Jo, iltmaske. - Genstarter hjertemassage.
- Hvad? - Iltmaske.
- Hvorfor? - Hold kæft og gør det.
- Hun er jo død. - Blodet skal cirkulere.
- Hvorfor? - Moren er død.
Når du pumper, kan barnet overleve.
- Vi skal forløse barnet. - Lige her og nu?
Kald Karev, akut. Skalpel!
- Vent, vi skal have jod på maven! - Nej.
- Det er standard. - Nej!
Hun er død, Jo. Hun skal ikke beskyttes mere.
Tak.
- Hvordan har faren det? - Han har muligvis en chance.
Ved Maggie, at Ellis havde Alzheimers?
Det ved jeg ikke. Vi har ikke talt om det.
Burde en af os sige det? Hun vil måske finde ud af det...
- Jeg ville ikke vide det. - Hvorfor ændrede du mening?
Jeg indså bare, at det ikke ændrede noget.
Det føltes som at have kontrol, men det, der sker, vil ske.
Dr. Webber. Føreren... Du må komme med.
- Hvad er der? - Jeg ved det ikke.
- Mrs Davis? - Hvad har I gjort?
- Han er tilbage. - Hvad mener du?
Han ved, hvem jeg er. Hvem han er, og hvor han er.
Han kan huske det hele. Sig nu det digt igen.
Lad mig nu lige få vejret, Sally. Godt.
O løft fra græsset mig jeg mattes, dåner, forgår
O lad din elskov regne i kys på min mund, mine øjne, mit hår
Det læste han for mig, da han friede.
- Fortæl mig nu, hvad der foregår. - I kurerede ham.
I gav mig ham tilbage. Tak.
- Hvad gjorde vi egentlig? - Ingen anelse.
Sig det igen.
"O løft fra græsset mig jeg mattes, dåner, forgår
"O lad din elskov regne på min mund, mine øjne, mit hår
"Min kind er kold og farveløs..."
- Krampe i hånden? - Ja.
Kaldte I mig?
"Vildt hjertet slår i mit bryst..."
- Pokkers. - "O pres mit hjertet tæt mod dit..."
- Er du klar? - "Hvor det vil briste af lyst..."
- Så starter vi. - Når barnet er ude, stopper vi.
Han er ude.
- Han græder ikke. - Det ved jeg.
Standby, Karev. Navlestrengen, Bailey.
- Hvordan har han det? - Har du brug for hjælp?
Hold nu bare bøtte!
Kom så, lille mand.
APGAR er på otte. Han har det fint.
- Stærkt hjerte. - Og lunger.
Du kan gå, Wilson.
Flot reddet, Robbins.
Vent, vent. Er Lisa både blevet gift og skilt?
- Han var en bums, som du sagde. - Det her føles som en tidsmaskine.
- Har han aldrig haft klare dage? - Aldrig.
- Toby er på andet år på Penn State. - Toby? Dumme Toby?
- Han tog sig sammen. - Hvad med Heidi?
17 år og på toppen. Heidi er vores kat.
Fem år... Det er...
Det må have været hæsligt for dig.
Jeg har savnet dig. Hvor har jeg dog savnet dig.
Dr. Webber har nok ikke kureret Alzheimers.
Jeg har en mistanke, men jeg vil gerne scanne dig.
Okay. Sally fortalte, at jeg var med i en ulykke.
- Kom andre til skade? - Faktisk så...
Jeg ved, I har mange spørgsmål, lad os snakke, når vi har svarene.
Lige nu skal dr. Shepherd scanne.
Hvordan har barnet det? Faren får brug for gode nyheder.
- Hej. Hvordan har han det? - Han er stabil. Han holder ud.
Godt.
- Jeg hørte om moren. Alt vel? - Ja. Det var... slemt.
Det er jeg ked af.
- Callie? Det, der skete før... - Ja.
- Hvor længe har det stået på? - Det var vores første date.
- Og vi nåede ikke til middag. - Så hun gik direkte til desserten.
- Ved du hvad? Vi dropper det. - Undskyld, jeg bør ikke sige det...
- ...men jeg er nødt til det. - Nej.
Jeg ser folk og kysser dem. Det var ikke meningen...
- ...men jeg undskylder ikke. - Nej, Callie.
Jeg går videre, det bør du også. Det rager ikke dig, hvem jeg kysser.
Du har ret. Held og lykke. Kys du bare alle sammen.
Døgnovervågning af hjernen. Giv ham pressorer.
Hvis han stadig er stabil, kan Torres tage bækkenet i morgen.
Han klarer måske ikke natten.
Bare lige for at klargøre...
Er dette dr. Torres' patient, eller er det dr. Greys?
- Handler det om hendes stime? - Hun har ingen mistet siden november.
- Vi hepper på hende. - Stop det.
- Dr. Grey... - Dør han, bliver drengen forældreløs.
Hvis han kommer igennem det, så vil hans liv være forandret.
Skal vi prale eller fejre det? Det har intet med mig at gøre.
Hvor mange siden november?
89.
Det har noget med dig at gøre. Bild nu ikke dig selv andet ind.
Lige der. De hævede ventrikler er ledetråden.
- Han har altså ikke Alzheimers? - Nej, normaltrykshydrocephalus.
Martins væske samledes i hjernen, hvilket skabte et enormt tryk.
Ulykken forårsagede en revne, så en del af væsken kom ud.
- Samles væsken ikke igen? - Jo, hvis vi ikke gør noget.
Men vi gør noget.
En shunt modvirker væskeansamlingen.
- Får jeg det så godt? - Ja, det skulle jeg mene.
- Du får din mand tilbage. - Det er et mirakel.
Dr. Webber? Politiet spørger, om det mon passer nu.
Politiet? Hvad er der sket?
- Hej. Hvor har du været? - Jeg havde brug for lidt luft.
- Har du det godt? - Han har kun levet i to timer.
Han har allerede mistet sin mor, og hans far har lige knapt overlevet.
- Han har ikke engang et navn. - Jeg kalder ham Dan.
Hvordan skal vi klare de døde mødre og moderløse børn?
Det er for hårdt og sørgeligt!
- Det stinker, men sådan er det. - Virkelig?
Lad hende bare gå. Husker du ikke, hvordan det var at være turnuslæge?
Når døden var ny og skræmmende?
Hvorfor tror du, de går så meget op i den stime? Døden er skræmmende.
De vil tro, at nogen kan trodse den.
- Hej. - Jøsses!
Hvorfor... ligger du og lurer i mørket?
- Jeg kan ikke sove. - Jeg er helt færdig.
Hvis du vil lure mere, så skal du ikke stikke mig ned.
Vidste du, at Arizona var dig utro, før hun fortalte dig det?
- Hvad? - Med George? Fornemmede du det?
Hvad er der sket, Meredith?
Jeg dræbte en mor. En gravid mor.
- Barnet overlevede. - Og faren er... stabil.
Det var ikke din skyld, Martin. Politiet ved, du ikke var dig selv.
Vi har ikke meget tid, Martin.
Vi må operere dig nu, hvis jeg skal sætte shunten ind.
Jeg tror ikke.... Jeg tror ikke, at jeg vil have den.
- Mr Davis. Uden shunten... - ...så glemmer jeg det, der er sket.
- At jeg er en morder. - Nej, Martin. Hvad er det, du siger?
- Du er oprørt. Men tænk... - Det har jeg ikke brug for.
Lad nu være, Marty. Du må ikke gøre det her.
Jeg kan ikke miste dig igen.
Sally, skat... Jeg har mistet fem år.
Da jeg vågnede til det her...
Det er ikke mit liv eller vores liv. Det bliver aldrig vores liv igen.
Jeg kan ikke leve med det her.
Giv slip på mig. Efterlad mig på et plejehjem og lad mig rådne op.
Giv slip på mig.
Det er ikke fair. Må hun ikke bestemme?
- Martin var meget tydelig. - Hun kan gøre det, når han er syg...
Det er hans beslutning, Warren. Det er ikke hans kones, eller vores.
Han er vores patient, og han er klar i hovedet.
Han har fremsagt sine ønsker, og vi er måske ikke enige med ham,
men vi skal opfylde dem.
- Hej. - Tog du ikke hjem?
- Jeg ventede på dig. - Jeg kan selv komme hjem.
- Vil du ikke nok holde op? - Jeg er ikke en skrøbelig...
Skulle du ikke være skrøbelig? Der er næsten gået to måneder.
Hver dag vågner jeg, husker, og må kæmpe for at tage mig sammen.
Derfor må jeg gå ud fra, at det er sværere for dig.
Så jeg vil bekymre mig om dig. Det er faktisk derfor, jeg er her.
Jeg vil bare være mig selv igen. Jeg vil bare føle mig som mig.
Det ved jeg.
- Men du virker ikke som dig selv. - Det er jeg!
- Jeg kan give dig plads. - Det har jeg ikke brug for.
- Jeg vil have sex med min kone. - Jeg er din kone. Jeg er lige her!
Jeg er din kone.
Han mistede nok sin telefon og en eller anden kvinde fandt den.
- Langt ude. - Den blev stjålet af en pige.
Ko.
- Hvordan har føreren det? - Det er sørgeligt.
Han har ikke Alzheimers, men han vil ikke have dræbt nogen,
så nu beholder han sin ikke-Alzheimers.
- Har Webber talt med dig? - Om hvad?
- Ikke noget. - En knægt stjal den, moren svarede.
- Stjal hvad? - Dereks mobil.
- Vi prøver at berolige Meredith. - Jeg er god til det her.
- Hvad? - Alternativer.
Han opererede, og en sygeplejerske svarede. Det gør de.
Eller researchassistenten. Han var på wc, pedellen svarede.
Han lå i ambulance, så de svarede. Det er ikke den bedste, men muligt.
Led nu ikke efter zebraer. Jeg tror, at Derek...
Han har gjort det før. Flyttet, skiftet arbejde,
ignoreret konen og mødt en ny pige.
- Hvad mener du? - Mig. Han mødte mig.
Han forlod Addison, flyttede hertil og mødte mig.
Han kan gøre det samme nu.
Sig noget.
Jeg har set jer snave i årevis, og I har gjort mig ilde til mode.
Han kan lide dig. Det betyder, han vil humpe dig, så alt er vel.
Jeg kender dig ikke så godt, men jeg må bede dig tie stille.
Jeg ville ikke sige noget.
Jeg boede hos jer, Mer. Jeg hørte sexlydene,
og så dramaet og tårerne. Derek ville aldrig nogensinde...
Dig og Derek er bevis på, at kærligheden eksisterer.
I er en kærlighedsroman. Jeg hepper på jer. Team MerDer!
Det siger jeg altså ikke.
Et sted i Georgetown er der en høj, glad og kæk kvinde.
Tænk, hvis hun mødte Derek på en bar. Hendes venner hepper nok på hende.
Jeg er ingen zebra. Jeg ville ønske, at jeg var,
men jeg er bare en hest. Heldet er sluppet op.
Hans puls gik ned til 20.
- Hjerteflimmer. Hjertemassage. - Tag elektroderne.
- Mig? - Ja, Edwards.
Lad op til 200.
- Opladet. - Væk.
- Vi mister ham. - Lad op til 270.
- Opladet. - Væk.
- Åh Gud. Vi gjorde det. - Du gjorde det.
Flot klaret, Edwards.
- Jeg troede... - ...at heldet var løbet tør?
Du må ikke forlade ham. Mål EVF og se, om han bløder.
Hold ham i live.
En sidste ting... om Heather.
- Har du fundet ud af hendes navn? - Jeg kender det. Jeg har datet hende.
Nå. Jeg beklager, men det kan jo ske.
Heather er steakknivene. Steakknivene...
- Som i "steakknivene?" - Ja.
- Som ville lave ens tatoveringer? - Efter at have datet i fire uger.
Og da du ikke ville det...
- Åh Gud. Hun virker så sød. - Ja, man ser det ikke komme.
Men jeg var ikke jaloux, jeg var bare bekymret.
Tak.
- Milde mammon. Tak. - Det var så lidt.
Hej. Er du klar?
Vent. Jeg indhenter dig.
Wilson...
Undskyld. Det sker ikke igen, jeg har taget mig sammen og...
Du kerer dig om dine patienter. Hos mange læger gør det for ondt.
Det vil gøre dig til en fantastisk læge.
- Vil det? - Assister mig i morgen tidlig.
- Er du klar? - Ja.
- Har du det godt? - Det var en ussel dag.
Barnet og faren overlevede. Vi vandt over universet med 2-1.
Det var en god dag.
- Hej. - Hej.
- Det er "senere" nu. - Ja.
- Det mener du ikke! - I guder.
- Nå... - Ja.
O løft fra græsset mig, Jeg mattes, dåner og forgår
O lad din elskov regne i kys...
- ...på min... - ...min mund...
...på min mund...
...mine øjne og hår...
Det kan ikke være let for dig.
Nej. Det er det ikke.
Jeg beklager det med din kone.
Det... var ikke kun hende.
Ellis havde Alzheimers. Den begyndte tidligt.
Det var hendes karrieres endeligt, og det var knusende for Meredith.
Og for mig.
Åh Gud.
Jeg mente, at du ville vide det.
Det betyder naturligvis, at du har belæg for det.
- Åh Gud. - Hvad?
- Jeg vidste ikke, det ville... - Nej, nej.
Jeg blev ikke scannet tidligere. Jeg har vist fået hjernerystelse.
Margaret Pierce. Løj du for mig?
Ja. Undskyld.
Richard. Jeg fik lavet en genanalyse som 12-årig.
Det gør mange adopterede børn.
Jeg har belæg for Alzheimers. Derfor laver jeg ofte krydsogtværs.
- Så du... - Jeg vidste, at jeg havde det.
Jeg vidste bare ikke, hvor det kom fra.
Jeg var bange for at sige noget, jeg frygtede, at det kom fra dig.
Jeg er så glad for, at det ikke gør.
Tingene er ikke altid, som de syner. Ofte er de et tegn på noget større.
Dybt nedenunder. De er symptomer. Røde flag.
Det er advarselstegn, vi bør være opmærksomme på.
Som vi aldrig må ignorere.
Jeg tog det første fly. Jeg glemte mine nøgler.
Ildevarslende ting, der virkelig kan såre os.
Du ringede til mig, og en kvinde svarede.
Jeg ringede til dig, og en kvinde svarede.
Ting, som det muligvis er for sent at gøre noget ved.
GREYS HVIDE VERDEN